Калин Вълов
Те не казват нищо, те не могат да говорят…

chitanka.info

Те не казват нищо, те не могат да говорят,

те са само две очи, които гледат и мълчат.

Единствено по пътя да те водят могат

и понякога да плачат, да се смеят, да блестят.

Те не казват нищо, защото виждат,

защото чувстват, разбират и болят.

Те не могат от тъмницата да те измъкнат,

но дълбоко в теб само те да вникнат могат.

Не ги вини, че понякога грешат.

И те подвеждат се, защото не допускат

как едни и същи в съвсем различни се превръщат.

Това са те, две очи като всички други.

Непознати, търсещи и молещи,

две очи като езера дълбоки,

чисти и красиви, студени и топли.

Това са те, две очи — мълчаливи, неговорещи.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.